PŮVODNÍ DOKUMENT NETFLIX
Když je loď uprostřed oceánu…
a vyskytnou se problémy…
můžou vás hodit přes palubu do moře.
Je pro vás nebezpečné tenhle dokument točit.
Hrozí vám velké nebezpečí.
Jestli se bojíte smrti, odjeďte domů.
Jmenuju se Ali. To jsem já.
Celý život mě fascinují delfíni a velryby.
Moje posedlost oceánem vznikla díky sledování dokumentů
od lidí jako je Jacques Cousteau, David Attenborough a Sylvia Earleová.
Sledování jejich filmů mi otevřelo zcela nový svět,
který překypoval krásou, barvami a životem.
Snil jsem o tom, že jednoho dne prozkoumám naše prosperující moře stejně jako oni.
A že zachytím veškerý neuvěřitelný život, který žije pod vlnami.
Po vysoké škole jsem makal na jiných dokumentech.
Ale ve 22 letech jsem byl připravený na svůj vlastní film o výjimečných oceánech.
Ty jsou domovem pro 80 % veškerého života na Zemi.
Drtivá většina moří je dodnes neprozkoumaná.
Oceány pro mě byly nezničitelným zdrojem inspirace.
Ale jakmile jsem s tímto filmem začal,
přišel jsem o romantické iluze, které jsem si s oceánem spojoval.
…velryba vyvržená na pláž měla v žaludku víc než 30 igelitek.
29. velryba svého druhu, co za posledních 14 dní uvízla na plážích Evropy.
- Největší uvíznutí velryb za posledních… - …zjevily se na pláži…
Za posledních několik dní zemřely na britských plážích čtyři další…
Docházelo k tomu i na jihovýchodním pobřeží Anglie, kde jsem žil,
a já tak byl konfrontován s něčím, o čem jsem netušil.
S tím, jak velký dopad na moře máme.
Ta zvířata se ocitala na plážích s žaludky plnými plastu.
To bylo devastující nejen kvůli jejich neuvěřitelné inteligenci,
ale i kvůli tomu, že pomáhají udržovat oceány naživu.
Když se delfíni a velryby nadechnou, oplodní mořské rostlinky. Fytoplankton.
Ty každoročně absorbují čtyřikrát víc oxidu uhličitého než Amazonský prales
a vytváří až 85 % kyslíku, který dýcháme.
Pro svět obávající se oxidu uhličitého a změny klimatu
to znamenalo, že jejich ochranou ochráníme celou planetu.
Já to viděl tak, že pokud delfíni a velryby vymřou, vymře i oceán.
A pokud vymře oceán, my také.
S tolika mrtvými velrybami vypadala budoucnost bezútěšně.
Plasty zamořily každičkou část moří.
Uprostřed oceánu se vytvořily obří plovoucí odpadkové skvrny.
1,6 MIL KM2
Jako Velká tichomořská odpadková skvrna. Dnes je do moře každou minutu vyklopen
jeden náklaďák plný plastu,
který se tak připojí k více než 150 milionům tun plastu, co už v něm jsou.
Tento plast se ale rozpadá na menší a menší kousky známé jako mikroplasty,
kterých je nyní minimálně 500krát víc než hvězd v Mléčné dráze.
Navíc se dostávají do každé živé bytosti v oceánu.
Naše oceány se tak v podstatě změnily v jedovatou plastovou polévku.
PROSÍM RECYKLUJTE
A co je nejhorší, i já byl velkou částí problému.
I když jsem podepsal petice a odebíral novinky o oceánech,
neudělal jsem nic pro ochranu toho, co jsem miloval. Od té doby
jsem se choval jako řádný napodobitel Jacquesa Cousteaua.
Stal jsem se plastovým policistou. Přispíval jsem každé oceánské charitě.
Uklízel jsem pláže.
Všude jsem nosil recyklovatelné příbory a flašku s vodou. Můj cíl byl prostý.
Zabránit světu používat kartáčky, brčka, příbory, lahve a tašky z plastu.
Nebo cokoli na jedno použití. Moje odhodlání nemohlo nic zastavit.
- Seaside Fish and Chips, přejete si? - Tady Ali.
Mohli byste přestat používat plastická brčka? Zabíjí velryby a mořské želvy.
Haló?
To mě od boje s plastovým morem neodradilo.
Tohle je moje první pláž. Za jedinou hodinu jsem posbíral tři pytle plastu.
Obaly od jídla, příbory, brčka, všechno. Dokonce jsem našel i Nema.
A teď na další pláž.
Nehledě na to, kam jsem šel a kolik plastu posbíral,
pořád se objevoval další, stejně jako mrtvá zvířata. Po nějaké době…
MLÁDĚ TULENĚ
…jsem přemýšlel, jestli je to ten nejlepší způsob záchrany. A narazil jsem na tohle.
Japonsko potvrdilo, že obnoví komerční lov velryb
a že odstoupí z Mezinárodní velrybářské komise.
Japonská velrybářská flotila už je na cestě na Antarktidu.
Tokio chce velryby dál zabíjet, i když platí celosvětový zákaz.
Tohle jsem se ráno dozvěděl. Japonská vláda obnovila lov velryb na Antarktidě.
Věděl jsem, že delfíni a velryby umírají kvůli plastu, ale ne že je úmyslně loví.
To jsem měl za dávnou historii.
Následně jsem zjistil, že od roku 1986 platí mezinárodní zákaz lovu velryb.
Ale spousta zemí velryby dál tajně lovila. Nejvíc ze všech Japonsko.
Natáčet nebo něco udělat s lovem velryb na Antarktidě bylo logisticky náročné.
Na jednom místě na jihu Japonska je ale možné rybolov pozorovat přímo z pobřeží.
Na místě zvaném Taidži je každoročně přes 700 delfínů a malých velryb
nahnáno do zátoky na porážku. Chtěl jsem zjistit,
jak velká je hrozba japonského lovu velryb v porovnání s plasty.
Toto je jeden z mála aktivistů, kteří se tím už roky zabývají. Ric O'Barry.
ZAKLADATEL DOLPHIN PROJECT
Japonská vláda se neštítí udělat vůbec nic, aby to ututlala.
Kdybys tam šel a nevěděl, co děláš, poslali by tě na dlouho do vězení.
ZÁKAZ VSTUPU!
Snaží se zbavit lidí, kteří jsou proti jejich válce s delfíny.
Když dojedeš do Taidži, policie tě okamžitě sleduje.
Jsou ve tvém hotelu. Nonstop tě sledují.
Máš proti sobě jakuzu, pravici, vládu, rybáře. Prostě všechny.
Odposlouchávají tvůj telefon i pokoj, ve kterém tě natáčí přes televizi.
A ty se ptáš, co se stane, když se vypravíš do Taidži?
Vezmi na vědomí, že všichni ti lidé tě sledují a snaží se přijít na tohle:
„Jak se ho zbavíme?“
Ale pokud je to tak riskantní a celý oceán trápí další problémy,
jako všudypřítomný plast, proč jet do Taidži?
Natočit, co se tam děje, je extrémně důležité. Když nevyřešíme tohle,
jak zachráníme oceán? Když nezachráníme zátoku o velikosti fotbalového hřiště?
ZÁTOKA V TAIDŽI
Pořád jsem měl hlavu plnou otázek. Právě začínal lov delfínů.
Když zjistím, co se tam děje, budu mít lepší představu, jak zachránit oceán.
Buď budu celé dny doma sbírat odpadky z pláží,
nebo zariskuju a zjistím, jestli oceán čelí větší hrozbě.
Všeho jsem nechal, zabalil kamery a přesvědčil partnerku Lucy, aby jela taky.
Vypravili jsme se tam s misí odhalit, co se skutečně děje našim oceánům.
TAIDŽI, JIŽNÍ JAPONSKO
NEOZNAČENÉ POLICEJNÍ AUTO POLICIE MĚSTA TAIDŽI
- Kam dneska jedete? - Jenom jsme se sem přijeli podívat.
- Dovolená? - Jo, jsme na dovolené.
- Jeďte opatrně. -Díky.
No ty vole.
Od té chvíle nás doprovázela policie, tajná služba, policisté v utajení
a pobřežní hlídka. Naprosto všude.
HOTELOVÝ POKOJ V TAIDŽI
- Policie? - Jo, jsou venku. Vyjdeme zadem.
KOPEC NAD ZÁTOKOU, 5:30 RÁNO
Přijeli jsme do Taidži a hned ráno jsme vyrazili do přístavu.
Lodě začaly dost rychle vyrážet na moře. Bylo jich asi 13. Byly pryč několik hodin.
Lodě se vrátily zpátky ve formaci a z výfuků jim foukal černý kouř.
Rybáři bouchali na tyče pod vodou, aby zahnali velké hejno delfínů k pobřeží,
odkud je vmanévrovali do zátoky, nad kterou teď stojím.
Nevidíme, co přesně se děje. Slyšíme spoustu šplouchání.
Lidi tam zápasí s delfíny. Nechtějí, abychom něco natáčeli. Hledá nás policie.
Je vážně těžké něco natočit.
Vraždění delfínů v Taidži je nadále podporované…
ZAKLADATELKA WHALE SANCTUARY PROJECT
…pojištěné a financované zábavními mořskými parky.
Živý delfín je opravdu drahý. Největší výhrou je ulovit mladé delfíny a velryby…
TRÉNOVANÝ DELFÍN MÁ CENU PŘES 100 TISÍC DOLARŮ
…a prodat je mořským parkům. Život v zajetí v betonových nádržích
je připraví o všechno, kvůli čemu jim stojí za to žít.
Nemůžou dělat nic z toho, co potřebují dělat.
A jsou nuceni dělat věci, co dělat nechtějí.
Tyto parky jsem celý život rád navštěvoval,
ale nikdy jsem nepřemýšlel nad tím, jak se tam ta zvířata octla.
Ale když teď vím, že je to díky lovu velryb, už tam v životě nepůjdu.
Každý den tady je jako opakující se noční můra. Lodě sem naženou delfíny,
načež nevyhnutelně následuje masové vraždění delfínů. Zas a znova.
Než jsme se nadáli, už jsme tam byli přes týden,
ale pořád jsme netušili, proč je proboha zabíjejí.
Mrtví delfíni přece nemůžou předvádět triky.
- Ukaž mi to ještě jednou. - Spočítala jsem to z dat, co jsou online.
Mezi lety 2000 až 2015 připadá na jednoho zajatého delfína
dalších aspoň 12 zabitých. To nedává smysl. Nechápu, proč jich tolik vraždí.
Pokud je každoroční nahánění delfínů v Taidži poháněno snahou je zajmout,
vyvolává to otázku: „Proč zabíjet ty, které se rozhodnou nezajmout?“
Pro ta jatka neexistuje žádný důvod. Delfíní maso si nikdo nekupuje.
Proč je nevypustit zpátky do moře? A odpovědí je hubení škůdců.
Pro rybáře jsou delfíni konkurencí. Z jejich pohledu jedí příliš mnoho ryb.
Když se jich zbaví, budou moct ulovit víc ryb.
Vraždění delfínů je tak vlastně reakcí
na nadměrný rybolov, ke kterému v Taidži dochází.
Pokud jsou delfíni skutečně obviňováni z nadměrného rybolovu,
nezastavím to bojkotováním mořských parků.
Abychom zjistili víc, navštívili jsme místní rybářský přístav kousek od Taidži.
KII-KATSUURA, JIŽNÍ JAPONSKO
Krátce po příjezdu ale rychle zjistíme, že tohle není ledajaký rybářský přístav.
Ali. Ali, co tam vidíš?
Jsou tam jenom tuňáci. Tohle jsou lovci tuňáků.
Úplnou náhodou jsme narazili na jeden z největších přístavů s tuňáky na světě.
Sem přiváží tuňáka obecného, nejdražší rybu na světě.
Jeden z těchto tuňáků se v Tokiu prodal za více než tři miliony dolarů.
OHROŽENÝ DRUH
Něco o nich vím. Jsou jako gepardi oceánu, teplokrevní a jsou rychlejší než Ferrari.
Kvůli vysokým cenám jsou na cestě…
RYBÁŘSKÝ TRH V TOKIU, JAPONSKO
…k vyhynutí. Dnes jsou naživu méně než 3 % tohoto druhu,
který ještě před pár dekádami prosperoval.
Jsou tady naprosto všechny druhy tuňáka. Prodávají se do celého světa.
Ročně vydělají 42 miliard dolarů. Nadměrný rybolov přestavuje hrozbu.
Jasně že viní delfíny.
Výmluva pro zabíjení delfínů, že jako zločinci jedí moc ryb, je lež.
Ve skutečnosti je zabíjejí jako obětní beránky nadměrného rybolovu.
Mohou se tak i nadále podílet na tomto mnohamiliardovém průmyslu
a zbavit se veškeré ekologické zodpovědnosti.
Jedna z největších firem v byznysu patří Mistsubishi.
Patří jí 40 % světové zásoby ohroženého tuňáka obecného.
Jelikož sídlí v Japonsku, překvapili jsme je v jejich sídle.
Můžeme s vámi udělat rozhovor?
Proč vaše firma vyhlazuje ohrožený druh? A jak to souvisí se zabíjením delfínů?
- Naše firma vás odmítla, takže… - Jo.
- Odmítáte všechny rozhovory? - Ano.
Museli jsme vypnout kamery a okamžitě odejít.
Zpátky v rybářském přístavu jsem si všiml, že tuňák není jediný přítomný drahý druh.
Všude byli žraloci. Všem z nich odřezávali ploutve.
Přestaňte točit!
Vypněte to!
- Vypněte kameru! - Proč mě tady nechcete?
Žraločí ploutve jsou mnohamiliardovým průmyslem, často řízeným mafií.
ŽRALOČÍ AKTIVISTA, OCHRANÁŘ
Nechtějí, aby jim tam čmuchali lidi s kamerou. Nechtějí, aby odhalili
všechny ty pochybné věci, co páchají. Žraloci jsou zabíjení kvůli ploutvím.
Převážejí se do Asie a především do Číny, kde z nich vaří polévku.
Ta je symbolem společenského postavení. Nemá žádné nutriční výhody, není dobrá
a cena začíná na 100 dolarech za porci.
Z přístavu nás sice vyhodili, ale viděl jsem tam hodně žraloků bez ploutví.
Chtěl jsem zjistit víc. O lovu delfínů v Taidži se už víc nedozvíme.
Naším cílem teď bylo pochopit, jaký vliv má lov žraloků na světové oceány.
HONGKONG
Coby kamenem dohodil se nachází Hongkong, Přezdívá se mu Žraločí město.
Vidíte je naprosto všude. Na každém rohu vykládají velké zásilky z náklaďáků.
Chtěli jsme je zblízka natočit, ale dočkali jsme se stejné reakce.
Vypadněte! Ne!
Nemůžeme točit?
To mě vážně praštíte židlí? Fajn, odcházíme.
- Zákaz focení. - Ne.
Proč tady jako točíte? Proč si to fotíte?
Nemáte žádné povolení. Smažte tu fotku. Napřed to smažte.
Hej!
Natáčet ve Žraločím městě bylo těžší, než jsme čekali.
Abychom ty ploutve natočili zblízka, pořídili jsme si skryté kamery.
SKRYTÁ KAMERA
No ty jo.
Jako kluk jsem se žraloků bál.
Lidé by se neměli bát žraloků v oceánech. Měli by se bát toho, že z nich zmizí.
Žraloci udržují oceány zdravé. To díky nim jsou ryby a celé ekosystémy zdravé.
Udržují naživu korálové útesy. Pokud zmizí, pokud kvůli lovu vymřou,
z oceánu se stane bažina. A hádejte, kdo vymře jako další? My.
Hodně lidi asi překvapí, že se jich zastávám zrovna já.
Po 12 letech v armádě mě napadl žralok.
SKUTEČNÉ ZÁBĚRY, PŘÍSTAV V SYDNEY
Na protiteroristickém cvičení v Sydney mě napadl žralok bělavý.
Ale vědomost rozptyluje strach. O nesnázích žraloků jsem se dozvěděl
díky práci pro filmaře, kterým poslední dekádu pomáhám žraloky točit.
Žraloci jsou pro oceánský život stejně důležití jako delfíny a velryby.
BEZ ŽRALOKŮ OCEÁNY VYHYNOU
Ale vůbec poprvé jim naší vinou hrozí naprosté vyhynutí.
Stejně jako populace tuňáků mizí i ta žraločí.
Žraločí druhy jako liškouni, žraloci bělaví a kladivounovití
přišli za posledních několik dekád o 80 až 99 % své populace.
A kvůli tomu s nimi začaly vymírat i další nepravděpodobné druhy.
Mořské ptáky monitorujeme asi od roku 1950.
PROFESOR, OCEÁNOLOG, OCEÁNOGRAF, SPISOVATEL
Jejich množství za tu dobu pokleslo o zhruba 70 %.
To je vzhledem k jejich způsobu lovu pochopitelné.
ŽRALOCI
Lehce se ponoří do moře a z hladiny vybírají malé rybičky.
Nejvíc se jim daří na místech, kde predátoři vyhánějí hejna
k hladině, kde se k nim rybákovití dostanou.
Když většinu predátorů vylovíte, už nemůžou vyhánět hejna k hladině,
a ptáci nemají dostatek potravy. Úbytek ryb napříč světovými oceány vede
k přímému soupeření velryb, delfínů a mořských ptáků o kořist.
To má za následek další úbytek jejich populace.
Žraloci jsou alfa predátoři. Jsou na vrcholu potravního řetězce.
Říkám jim první úroveň. Jedí druhou úroveň.
SPOLUZAKLADATEL OCEANS ASIA
Ty menší, nemocné a slabé. Ale když zmizí první úroveň,
druhá úroveň se přemnoží. A druhá úroveň jí třetí úroveň.
Najednou se přemnoží. Sežerou všechny svoje zdroje potravy,
tedy třetí úroveň. A najednou nemají co žrát. Takže druhá úroveň zmizí a vyhyne.
A tak to pokračuje skrz potravní řetězec až k nejmenším organismům.
Žraloci jsou důležití a musíme je zachránit. i když je ne všichni mají rádi,
jsou klíčoví pro přežití oceánů.
Na celém světě žraloci ročně zabijí v průměru 10 lidí.
Abychom to porovnali,
my za hodinu zabijeme 11 až 30 tisíc žraloků.
Šílené na tom je, že téměř polovina z nich je zabitá jako vedlejší úlovek
při komerčním rybolovu. A jako odpad jsou odhozeni zpátky do oceánu.
Vedlejší úlovek jsou veškeří další mořští živočichové chyceni při lovu určité ryby.
Šokovalo mě, že se v sítích každoročně tímto způsobem octne 50 miliónů žraloků.
Společně s našimi oblíbenými mořskými plody.
Studie odhadují, že 40 % chycených mořských živočichů
je hozeno zpátky do moře jako vedlejší úlovek. Většina z nich je ale už mrtvá.
Zastavit polévku ze žraločích ploutví je jenom půlka bitvy.
Problémem je, že jíst ryby je stejně špatné, možná i horši, než lov žraloků.
Protože lov žraloků kvůli ploutvím probíhá jen v Asii,
zatímco ryby jedí všichni na světě.
Vedlejší úlovky jsou nevyhnutelnými oběťmi rybářského průmyslu.
KAPITÁN
Rybáři nazývají vedlejší úlovky „náhodné“, ale nic náhodného na nich není.
Jsou započítané do ekonomiky rybářství.
V oblastech rybolovu, kde máme lepší přehled, je jejich počet alarmující.
Abych vám dal jeden příklad.
Za měsíc rybaření bylo v jedné oblasti u Islandu chyceno 269 sviňuch,
okolo 900 tuleňů čtyř různých druhů a 5 000 mořských ptáků.
A to se bavíme o jedné malé rybářské oblasti v malé části Islandu.
Když se podíváme na světové oceány, množství vedlejších úlovků je masivní.
Všechno je ještě horší kvůli tomu, že tento destruktivní rybolov
je léta oceňovaný za udržitelné rybářské praktiky etiketou, které jsem důvěřoval,
kdykoli jsem si kupoval mořské plody. Fajfka od organizace MSC.
Kontaktoval jsem je se žádostí o rozhovor, ale nedostal jsem žádnou odpověď.
Na papíře existuje přes sto různých regulací na vedlejší úlovky.
INICIATIVA OSN NA SNÍŽENÍ VEDLEJŠÍCH ÚLOVKŮ
Problémem ale je čtyři a půl miliónu komerčních rybářských lodí na moři.
Všechny vlády na tento problém zcela rezignovaly.
Ale podle všeho existuje jedna organizace, která s tím místo nich něco dělá.
Dobrovolnická skupina, která se všude dostává do nebezpečí,
aby ochránila mořský život a potrestala mořské kriminálníky.
Mořští ochránci Sea Shepherd dokonce potopili 13 nelegálních rybářských lodí
a narazili do dalších pěti, aniž by byl kdokoli zraněný.
Ocitli se tváří v tvář průmyslům ničícím oceán a učinili šokující objevy.
Naším posledním zjištěním bylo, že na francouzském pobřeží Atlantiku
je každý rok zabito 10 000 delfínů coby vedlejší úlovek.
To je desetkrát víc delfínů než v Taidži a nikdo o tom nevěděl.
Už se to děje aspoň 30 let.
Francouzské vládě se tento problém daří vážně efektivně skrývat.
Lidé delfíny milují a většina z nich vůbec netuší,
že když jedí ryby, ve skutečnosti tím posílají francouzské delfíny na smrt.
Je to strašně šokující a lidi to neví.
Největší hrozbou pro velryby a delfíny je komerční rybaření.
Každý rok je zabito přes 300 000 velryb a delfínů
coby vedlejší úlovek průmyslového rybaření.
A co udržitelné značky, co na sobě mají etiketu Dolphin Safe?
Ti z nás, co na moři tráví tolik času,
vědí, že tyhle etikety často zakrývají, co se skutečně děje.
Chytili jsme rybářskou loď, které zabila 45 delfínů, aby ulovila osm tuňáků.
A tahle rybářská loď pracovala pro konzervy s tuňáky s etiketou Dolphin Safe.
Zatím jsem zjistil pár šokujících věcí, ale tohle bylo neuvěřitelné.
Tato čísla nebylo možné ověřit online. Byl jsem vůči nim skeptický.
Etiketa Dophin Safe je řízena Earth Island Institute. Proto jsem se tam vydal.
Jaký počet delfínů může být zabit v sítích, aby tuňák už nebyl Dolphin Safe?
Nula. Jeden.
Jeden delfín a máte smůlu.
Můžete zaručit, že žádným delfínům není ublíženo?
Ne. To nemůže nikdo.
Nemůžeme vědět, co na moři dělají. Na palubě sice máme pozorovatele,
ale ti můžou být podplaceni.
- A jsou vaši pozorovatelé na moři často? - Pravidelně ne.
Nikdo nesleduje, jestli zabíjejí delfíny, nebo ne. Jak můžete vědět,
že je to pro delfíny bezpečné? Když vám platí, aby získali etiketu Dolphin Safe?
Jenom věří slovu kapitána. Podívají se na jeho deník. „Nezabil jsem žádné delfíny.“
„Jasně, tady máte etiketu. Bude vás stát tolik a tolik.“
Takže máte pozorovatele, ti ale na moře často nevyjíždí a můžou být podplaceni.
Nemůžete zaručit že je váš tuňák bezpečný pro delfíny.
To je rozhodně pravda. Kvůli tomu, jak je systém nastavený.
Co můžou lidi dělat, když chtějí delfíny ochránit?
Můžou si kupovat tuňáka Dolphin Safe. Je ověřený Earth Island Institute,
- že je bezpečný pro delfíny. - Ale vždyť to nezaručujete.
- To nezaručí nic. - Tak proč se tuňák jmenuje Dolphin Safe?
Můžeme zaručit, že je bezpečný pro delfíny.
- Vždyť jste mi právě řekl opak. - Není to zaručeno stejně, jako že…
je svět občas těžkým místem.
- Střet zájmů. - To bezpochyby. A taky je to podvod.
Pracoval jsem pro ně. Vydělával jsem víc než 100 000 dolarů ročně.
Zdravotní pojištění zdarma. Kdo to má? Odešel jsem kvůli jejich falešné
etiketě na tuňáky Dolphin Safe. S tím spojený nebudu.
Nevěřil jsem vlastním uším. Mezinárodně uznávaná etiketa na mořské plody
je naprostým výmyslem, protože nic nezaručuje.
V tu chvíli jsem začal přemýšlet, co dalšího tutlají.
Dokonce i skupiny zabývající se plastem v moři se zdráhají mluvit…
NOVINÁŘ, SPISOVATEL, EKOLOG
…o velké části toho plastu, což jsou rybářské sítě a náčiní.
O Velké tichomořské odpadkové skvrně říkáme: „No není to hrozné?
Všechny ty tyčinky do uší a igelitky, co v té odpadkové skvrně plavou.“
46 % je tvořeno rybářskými sítěmi, které jsou pro mořský život mnohem nebezpečnější
než plastová brčka. Protože jsou samozřejmě vyrobené na zabíjení.
Když je to tak moc jasné jako facka, proč o tom nemluvíme?
Proč ani aktivisté brojící proti plastu nemluví o rybaření?
Proč o tom nevím? Rybářské lodě se zbavují masivního počtu náčiní. Velký problém.
SÍTĚ – BÓJE – LANA – PLOVÁKY – PŘEPRAVKY
Jsou i na těch nejodlehlejších místech, jako u Hendersenova ostrova v Pacifiku
a Špicberků u Severního polárního kruhu.
Když jsem na začátku své cesty zkoumal vyplavené velryby v Británii,
v žaludku měly především rybářské náčiní.
Tohle byla kostra velryby ve skříni, o které nikdo nemluvil.
Komerční rybolov dokonce používá tolik vlasců,
že by se jimi dala omotat celá planeta. A to 500krát denně.
Ačkoli žádný rybář na světě úmyslně neloví mořské želvy,
šest ze sedmi druhů mořských želv je buď ohroženým druhem, nebo vymírá.
Ne kvůli klimatickým změnám, znečišťování moře
nebo plastům v oceánu, ale kvůli rybaření, O tomhle problému nikdo nechce mluvit.
Jestli je to pravda, proč jsem o tom nikdy neslyšel?
Viděl jsem tolik novinových titulků o plastových brčkách.
Tak jsem to začal zkoumat. Celosvětová studie konzervativně odhaduje,
že vinou plastů ročně umře 1000 mořských želv. Ale pouze ve Spojených státech
je rybářskými loďmi každoročně chyceno, zraněno nebo zabito 250 000 mořských želv.
Video s mořskou želvou s brčkem v nose je virální. Proč nikdo nemluví o tomhle?
Šel jsem na stránky předních mořských organizací bojujících s plasty.
Našel jsem mraky stránek o tom, aby lidé přestali používat vše od čajových sáčků
až po žvýkačky. Ale nikde ani zmínka o tom, co dělat s rybářským náčiním.
Pokud se o něm vůbec zmínili. Místo toho zaplňovala plastová brčka 99 % toho,
o čem organizace mluvily, což bylo ještě víc šokující, když jsem zjistil,
že plastová brčka představují jenom 0,03 % veškerého plastu v oceánu.
Jako chtít zastavit kácení amazonského deštného pralesa bojkotováním párátek.
Jen kapka v moři. Jestli je rybářské náčiní takový problém.
chtěl jsem vědět, proč o něm moje oblíbená organizace nemluví.
Jaký plast podle vaší organizace převažuje ve Velké tichomořské odpadkové skvrně?
Mikroplasty. Ty většinou nacházím ve Velké tichomořské odpadkové skvrně.
Poslední studie prokázala, že je ze 46 % tvořená rybářskými sítěmi.
A většinu zbylého odpadu tvoří další rybářské náčiní. Není tohle ta většina?
Ne, neřekla bych, že většina plastu tam je z rybářských sítí.
Je tam směs věcí.
Ale většina znamená víc než 50 %. A opad z rybaření tam tvoří víc než 50 %.
- Takže není tohle ta většina? - Jo. Jestli… se to blíží 50 %, tak…
Žádný další předmět se co do počtu nedá srovnat s plastovými rybářskými sítěmi.
Ale je na tom ohromující to, že jsou to plastové rybářské sítě.
Můžou lidi něco udělat pro to, aby těmto odpadkům zabránili?
Tak například můžete vyřadit
nebo vážně omezit konzumaci ryb,
aby se jejich populace mohly vzpamatovat.
Díky tomu se zbavíme spousty materiálu, kterým jsou ty ryby loveny.
Víte, proč toto důležité sdělení není na vašem webu?
Já ne… Nevím. Já stránku nedělám. Měl byste si o tom promluvit s Diannou.
Je naše zakladatelka, má… Dala by vám nejspíš lepší odpovědi.
ŘEDITELKA
Podle Jackie lze obrovský problém s rybářskými sítěmi v oceánu
vyřešit například tím, že nebudeme jíst ryby.
Zajímalo by mě, proč takto důležité sdělení není na vašem webu.
Spotřebitelské sdělení o menší konzumaci ryb? Jo, tím se já nezabývám.
- Chápu vás, ale nezabývám se tím. - Jo.
Nemám čas. Máme teď jednu akci. Můžete vypnout ty kamery? Díky.
Nezajímá mě se tím zaobírat. Nemám na to názor.
Ptal jsem se Jackie, jak lze ovlivnit množství rybářských sítí v oceánu.
Odpověděla, že omezením konzumace ryb. Zeptal jsem se…
Nic takového neřekla.
- Řekla. - Ne.
…vyřadit nebo vážně omezit konzumaci ryb.
OPAKOVANÝ ZÁBĚR
- Řekla. - Neřekla vyřadit konzumaci ryb.
Neměl jsem tušení, co se to děje. Proč byla tak prostá otázka
zdrojem takového odporu? Mou jedinou možností bylo sledovat peníze.
A tak jsem to udělal. A najednou to bylo nad slunce jasné.
PROJEKT EARTH ISLAND INSTITUTE
Jasně že nebudou mluvit o rybářských sítích. Plastic Pollution Coalition
patří pod stejnou organizaci jako Earth Island Institute.
Ta stojí za etiketou na tuňáky Dolphin Safe.
Spolupracují s rybářským průmyslem.
Proto nemluví o hlavní příčině znečištění mnoha částí světa.
Je naprosto správné říct, že musíme výrazně omezit spotřebu plastů.
Ale i kdyby už se do oceánů ode dnešního dne nedostal
ani jediný gram plastů, stále bychom ty ekosystémy ničili,
protože zdaleka největší problém je komerční rybaření.
Nejenom že je mnohem škodlivější než znečištění plasty,
ale také než znečištění ropnými skvrnami.
Havárie Deepwater Horizon v Mexickém zálivu je největší ropná skvrna historie.
Několik dlouhých měsíců z něj do hlubin moře unikaly obří kvanta ropy.
A všichni byli zděšení smrtí divokých zvířat na plážích,
jak se ropa šířila na břeh. Ale rybářský průmysl v Mexickém zálivu
zabil za jediný den víc zvířat než ropná skvrna za celé měsíce.
Pro rybaření byly uzavřeny velké oblasti kvůli možnému poškození ropou.
Mořští živočichové z této havárie ve skutečnosti prosperovali,
protože měli oddech od rybaření.
Nedokážu pochopit, že rybář ve své lodičce způsobuje takové škody.
- Jo. - Tak jak to je?
Od dětství máme v hlavě hluboce zakořeněný obraz o rybářském průmyslu.
Tu červenou lodičku, co s kapitánem Korkoránem pluje přes třpytivé moře.
S bílým plnovousem, veselýma modrýma očima a rybářskou čepkou.
Ale ve skutečnosti je to smrtící mašinérie.
A vysoce efektivní a technologicky vyspělá mašinérie.
Maji obrovské a výkonné rybářské lodě,
jejichž cílem je zlikvidovat zvířata,
která tvoří základ celého mořského potravního řetězce. Ryby.
I když jsem měl konečně pocit, že jsem na správné stopě,
byl jsem frustrovaný z toho, jak neustálá pozornost světových médií
upřená na plasty a fosilní paliva odvádí pozornost od průmyslu,
o kterém nic neslyšíme a co má mnohem větší vliv na moře.
Následně jsem zjistil, že má i mnohem větší vliv na korálové útesy.
Vědci předpovídají do roku 2050 ztrátu 90 % korálových útesů.
Ale všude se dozvíte, že je to vinou změny klimatu.
Téměř nikdo nemluví o tom, že ryby jsou pro tyto útesy životně důležité.
RYBY UDRŽUJÍ KORÁLOVÉ ÚTESY NAŽIVU
PROFESOR, MOŘSKÝ BIOLOG A EKOLOG
Jejich ekosystém je založený na recyklaci. Výkaly ryb jsou potravou korálů.
Když rybáři loví ryby, netrpí tím jenom samotné ryby.
Korály se živí jejich výkaly, co vypouští do vody.
Zmizí tak všechny živiny a korály dál nemůžou růst.
Rybaření je hlavní hrozbou pro mnoho útesů na celém světě.
Od Blízkého východu až po Karibik, kde zmizelo 90 % velkých ryb,
které zde po milénia prosperovaly.
Naše oceány tak jsou na hranici nezvratné změny a já potřebuju jasné odpovědi.
Chtěl jsem mluvit s ochranáři, kteří celý život chrání moře.
Počínaje žijící legendou a jednou z mých nejoblíbenějších hrdinek.
Jsem Sylvie Earleová, oceánografka, badatelka pro National Geographic,
zakladatelka Mission Blue a Deep Ocean Exploration and Research.
Za svou kariéru jsem byla svědkem mnoha změn a nejvýznamnější éry
zkoumání oceánu. Ale zároveň nejvýznamnější éry jeho ničení.
Od poloviny 20. století lidé dokáží
z oceánu těžit ohromné množství divoké zvěře.
Pokud budeme rybařit tempem jako dosud, odhaduje se, že do poloviny 21. století
už komerční rybaření nebude existovat. Nebudou mít co lovit.
V roce 1830 byla typická rybářská loď schopná v Severním moři vylovit
jednu až dvě tuny platýse denně. Ale dnes tam je celá rybářská flotila,
která uloví zhruba dvě tuny platýse za celý rok.
To znamená, že platýsů je dnes tisíckrát méně než tehdy.
Válčíme s oceány. A pokud vyhrajeme, přijdeme naprosto o všechno.
ZAKLADATEL PARLEY FOR THE OCEANS
Lidstvo na této planetě nepřežije s mrtvým mořem.
Problém spočívá v naprosté industrializaci rybářství.
Závratnou rychlostí všechno ničíme.
Komerční rybaření je v podstatě pytláctví divoké zvěře v masovém měřítku.
Každý rok uloví až 2,7 bilionů ryb.
Každou minutu tak zabijí až pět milionů ryb.
Žádný jiný průmysl na Zemi se takovému počtu zvěře ani nepřibližuje.
O těchto zvířatech navíc téměř nic nevíme.
Některé druhy ryb tak už téměř vyhynuly.
PLATÝS – 99 %, TRESKA – 88 %, TUŇÁK OBECNÝ – 97%, TRESKA JEDNOSKVRNÁ – 99 %
Jeden z hlavních expertů na rybaření přišel s šokujícím faktem.
Pokud budeme dál rybařit tímto tempem,
v roce 2048 budou světové oceány naprosto prázdné.
Tento fakt byl čím dál tím víc devastující.
Začínal jsem totiž chápat, jaká symbióza funguje mezi jednotlivými druhy
a jakou roli hrají v zachování chemického rozložení oceánů a atmosféry naší planety.
Zní to neuvěřitelně,
ale síla zvířat pohybujících se vodním sloupem nahoru a dolů,
při kterém víří vodu má stejnou sílu jako vítr, vlny,
přílivy a proudy v mořích dohromady. A to má nesmírný vliv
na fyzické, chemické a biologické složení moří.
Víření v moři může být jeden ze způsobů, kterým oceány absorbují teplo z atmosféry.
Jak zvířata plavou skrze vodní sloup, teplá voda
se z hladiny velkou silou dostává níž, kde se mísí se studenou vodou.
Je třeba to nadále zkoumat, ale ničení moří může tento proces narušovat
a přispívat k vyšší teplotě moří. Podstatné je, že oceány a život v nich
jsou pro klima mnohem důležitější, než jsme čekali.
A jak se ukázalo, život v oceánech je naprosto zásadní
pro absorbování oxidu uhličitého, který se díky tomu nedostane do atmosféry.
Chápeme, že nekácet a zasazovat nové stromy vážně pomáhá uhlíkové rovnici,
ale ze všeho nejdůležitější je zachovat integritu oceánských systémů.
Tato velká zvířata a i ta malá absorbují oxid uhličitý.
Zbavují se ho, když se potápí na dno oceánu.
Oceán je největším skladištěm uhlíku na světě.
Jestli chcete řešit změnu podnebí, ze všeho nejdřív ochraňte oceán.
KAPITÁN, ZAKLADATEL SEA SHEPHERD
Je to prosté. Nechte ho být. Vždycky to přirovnávám k vesmírné lodi.
Země je vesmírná loď, co cestuje naší galaxií.
Celou ji proletí za 250 milionů let.
A každá vesmírná loď má život podporující systém,
co nám dává jídlo, kyslík a reguluje klima a teploty.
Ten systém řídí posádka pozemšťanů.
Nemůžete zabít všechny členy posádky. Jinak se systém porouchá
a nebude ho mít kdo opravit. A to se děje. Zabíjíme posádku svojí lodi.
Zjistil jsem, že jedním z nejdůležitějších členů posádky vesmírné lodi Země
jsou mořské rostliny. Na jednom akru dokáže pobřežní vegetace absorbovat
20krát víc oxidu uhličitého než celé lesy na souši.
Vlastně 93 % CO2 na zemi je skladováno v oceánech.
Za pomoci mořské vegetace, řas a korálů. Přijít jenom o 1 % tohoto ekosystému
je jako najednou vypustit emise z 97 milionů aut.
Pokračujícím lovem ryb v podstatě odlesňujeme naše oceány.
SPISOVATEL
A nejde jenom o to, že z nich odstraňujeme ryby, ale také o metody jejich lovu,
které devastují celé biotopy a ekosystémy. Ale sejde z očí, sejde z mysli.
POŠKOZENÍ MOŘSKÉHO DNA
Rybolov vlečnými sítěmi na mořském dně je zdaleka nejničivější.
Ty největší jsou tak velké, že by se do nich vešly celé katedrály
nebo až 13 tryskáčů.
Sítě vlečou těžká závaží po mořském dně, které kdysi bylo plné života,
a zanechávají za sebou jen neúrodnou pustinu.
Jako byste buldozerem zdemolovali nedotčený amazonský deštný prales.
Ale tohle je mnohem horší. Ročně přicházíme o 25 miliónů akrů lesa.
Jako přijít o 27 fotbalových hřišť za minutu.
Vlečné sítě nicméně každoročně vyhladí odhadovaných 3,9 miliard akrů.
Jako každou minutu přijít o 4 316 fotbalových hřišť.
Jako bychom za rok nenávratně zničili oblast velkou jako dohromady
Grónsko, Norsko, Švédsko, Finsko,
Dánsko, Velká Británie, Německo, Francie, Španělsko,
Portugalsko, Itálie, Turecko, Írán, Thajsko a Austrálie.
Kde jsou environmentální neziskovky? Proč se toho nechytily jako klíšťata?
Je to tak zjevné. Máme to přímo před očima.
To rybářský průmysl ničí ryby a zbytek mořského života.
Jak moc zjevné to musí být?
A přesto všechny organizace povětšinou mlčí. Nevystupují proti tomu.
Zcela záměrně neřeší ten nejdůležitější problém ze všech.
Podle mnoha vědců by dnes mělo být 30 % oceánů chráněných.
Ale ve skutečnosti je chráněných pouhých pět procent.
Ale to je zavádějící. Ve více než 90 % těchto oblastí je rybaření povoleno.
Takže ve skutečnosti je regulováno méně než jedno procento oceánů.
Od vlád o těchto chráněných oblastech slyšíme hodně.
Jedna z ministryň na to dostala v televizi otázku:
„Jakou ochranu navíc poskytujete této konkrétní chráněné oblasti?
Je chráněná před průmyslovým rybolovem?“ „Ne.“ „Před těžbou ropy?“ „Ne.“
„Tak před čím ji tedy chráníte?“ „Ještě víc omezíme mořské kajaky.“
Dělá si srandu? Kajaky? To je to jediné, co ji napadlo?
Je to naprosto nehorázné.
Chráněné oblasti bez povoleného rybaření téměř neexistují.
Celosvětová populace ryb je na pokraji kolapsu.
Začal jsem přemýšlet, jestli vůbec udržitelný rybolov existuje.
Skutečně dlouze a pečlivě jsem se snažila najít příklad,
kde by byl rozsáhlý lov divoké zvěře udržitelný.
A něco takového zkrátka neexistuje.
Je těžké říct: „V některých oblastech je rybaření v pořádku, a v jiných ne.“
Protože jak bychom to vymáhali?
Jak byste mohli vědět, jestli je ryba chycená nelegálně,
nebo jestli byla ulovená díky udržitelnému rybolovu?
Za prvé, nic takového neexistuje. Udržitelný rybolov není možný.
Na to neexistuje dost ryb. Všechno je teď udržitelný.
- Ale není. Jenom marketingová fráze. - Takže nesouhlasíte s organizacemi,
které na ochranu oceánu doporučují jíst udržitelné mořské plody?
S tím naprosto nesouhlasím. Jenom se snaží zalíbit většinové populaci.
Chtějí podporu lidí, co jedí ryby.
To byl i problém Sierra Clubu, když jsem tam byl ředitelem.
Nechtěli se vyjadřovat proti lovu, rybářství ani proti jezení masa.
Protože si mysleli, že by jinak přišli o podporu svých členů.
Spousta organizací nemá zájem ten problém řešit, jen ho chtějí využívat.
Existuje hodně organizací na ochranu klimatu a přírody.
Je to jenom byznys, co vás má přimět cítit se líp.
Podíval jsem se na stránky největší organizace na ochranu moří, Oceana.
Není tam ani zmínka o omezení nebo vyřazení konzumace mořských plodů.
Místo toho je podle nich nejlepší způsob ochrany ryb jejich konzumace.
Oceana prosazuje udržitelný rybolov. Chtěl jsem, aby mi to vysvětlili.
Co vlastně znamená udržitelný rybolov? Kdo ho definuje?
To je vážně dobrá otázka. Udržitelný… Udržitelnost není sama o sobě definována.
Co se udržitelného rybolovu týče, neexistuje pro něj žádná definice.
Není pak matoucí říkat: „Jezte ryby z udržitelného rybolovu“?
- Když pro něj neexistuje žádná definice? - Souhlasím.
Zákazník teď nemůže pořádně posoudit, co je z udržitelného rybolovu a co ne.
Existuje spousta doporučení, ale je fakt, že se nemůžete informovaně rozhodnout.
Když tedy nikdo neví, co to znamená, nebylo by mnohem efektivnější říkat:
„Omezte nebo vyřaďte konzumaci ryb?“ Nebylo by to pro oceán to nejlepší?
To je… Je těžké zodpovědět otázku,
kterou máte tak rozmyšlenou, když jsem o ní neměla skoro čas přemýšlet.
Vlastně na to nemáme žádný názor. Na to se nás nikdy nikdo neptá.
Na vašich webovkách by stálo: „Oceánu nejvíce pomůžete tím,
když omezíte konzumaci ryb.“ Něco takového.
Odcházel jsem s menší vírou v Oceanu, než když jsem přicházel.
Zklamalo mě, že nedokázali zodpovědět tak prostou otázku o udržitelném rybolovu.
Možná mi na ni odpoví vládní orgány.
To byla přece podle Oceany druhá nejlepší věc, jakou lze udělat.
A rovnou ten nejvyšší. Měl jsem vzácnou schůzku s Evropským komisařem
pro oceány a rybolov, který prosadil zákony o zákazu jednorázového plastu.
Jak je definován udržitelný rybolov?
Představte si, že máte peníze v bance, že v ní máte kapitál.
Že si do banky dáte třeba, já nevím, 100 eur.
Těch 100 eur, což je váš kapitál, vám díky úrokům vydělává.
Dokud si budete peníze z úroků vybírat a utrácet je
a na kapitál nesáhnete, pak jste dosáhl udržitelnosti.
Ale jakmile si začnete vybírat i svůj kapitál,
dostanete se do neudržitelného kruhu.
Když použiju vaše ekonomické přirovnání, oceány nejsou zadlužené,
ale prožívají hlubokou krizi. Proč utrácíme, když na to nemáme?
Samozřejmě nemůžeme jít do opačného extrému a říct:
„Jediným řešením je vůbec nerybařit.“ Nemůžeme… To myslím říct nemůžeme.
Ale vaše vláda přijímá extrémní opatření, aby zakázala jednorázové plasty,
rybaření přitom škodí mořím daleko víc. Proč má rybářský průmysl výjimku?
Ano. Podle mě není řešením zastavit rybaření.
Podle mě je hlavním řešením více udržitelného rybolovu.
Více udržitelného rybolovu znamená dělat dál něco, co nefunguje.
A ani se to nedá definovat. Ale když neexistuje žádná jasná definice,
co dělají organizace jako MSC, vydávající certifikace o udržitelnosti?
Z MSC mi stále neodpověděli.
Myslíte Marine Stewardship Council?
- Jo. - Bože můj.
Budu o nich muset kvůli vám mluvit, ach jo.
Kolik toho chci říct? Vydali certifikáty rybářským lodím,
které produkují neuvěřitelné množství vedlejších úlovků.
Ale ty jsou ignorovány, protože to množství zabitých zvířat je „udržitelné“.
O to zákazníkovi nejde. Ten chce vědět, že nebyli zmasakrováni žádní mořští savci
a ani mořští ptáci, aby si tu rybu mohl sníst.
Etiketa na těch konzervách někdy znamená leda velký prd.
Díky té etiketě to vypadá, že sníst lososa z udržitelného rybolovu
je lepší než sníst tuňáka obecného. Tím to spotřebiteli ospravedlní.
„UDRŽITELNÝ “, „NEUDRŽITELNÝ“
To je jako říct, že je udržitelnější zastřelit medvěda ledního než pandu.
Ve skutečnosti není udržitelné či správné ani jedno.
Myslíte, že bude někdy možné udělat s MSC rozhovor?
To asi nebude možné. Teď není nikdo v kanceláři, probíhá spousta konferencí.
Naše nesčetné žádosti o rozhovor nám přes telefon odmítali,
a tak jsme vyrazili do jejich ústředí.
Zdravím, jmenuju se Ali. Už měsíce se snažím s MSC domluvit rozhovor.
LONDÝN
Mám otázky ohledně udržitelného rybolovu. Je tady někdo, s kým bych mohl mluvit?
Měli jsme počkat v čekárně, zatímco někoho najdou.
Ale po půl hodině pohledů plných paniky nám řekli, ať odejdeme.
V MSC mě právě znovu odbyli.
Největší organizace na udržitelný rybolov se mnou o něm nechce mluvit.
A tak mi zbývalo jediné. Sledovat peníze.
Najít masivní střet zájmů mi moc dlouho netrvalo.
Mezi zakladateli je korporace Unilever, v době natáčení prodejce mořských plodů.
I když je nesčetný počet rybářských oblastí zničený a vybrakovaný,
certifikaci odmítli za 20 let udělit jenom několika firmám.
A nejvíc šokující zjištění. 80 % jejich ročního příjmu, tedy 30 milionů liber,
pochází z licencování jejich loga na mořské plody.
Čím víc modrých fajfek rozdávají, tím víc vydělávají. Pokud jde o mě,
těmto etiketám už nebudu v životě věřit.
A další pokusy o regulaci tohoto průmyslu také selhávají. Vládní pozorovatelé,
kteří mají za úkol monitorovat rybářské lodě, bývají zavraždění
a hození přes palubu. Jako 41letý americký pozorovatel Keith Davis.
Ten nedávno zmizel u pobřeží Peru a už ho nikdy nikdo neuvidí.
V Papui-Nové Guineji zmizelo za pouhých pět let 18 pozorovatelů.
A na Filipínách v roce 2015 pozorovatelce Gerlie Alpajorové
vyhrožovala rodina rybáře smrtí, když je zatkli za nelegální rybaření.
Krátce na to k ní domů přišli ozbrojení muži a byla chladnokrevně zavražděna
kulkou do hlavy. Před svými dvěma mladými syny.
Na zločiny v rybářství musíme nahlížet v kontextu
mezinárodního organizovaného zločinu.
Ty samé syndikáty za nelegálním rybařením stojí také za obchodem s drogami,
obchodem s lidmi a dalšími zločiny.
Když se jim pletete do byznysu, riskujete vlastní krk.
Také by vás nemělo překvapit, do jaké míry vám vlády budou chtít zabránit v odhalení
ekonomických aktivit, které na moři dotují.
Peníze daňových poplatníků jdou jako dotace průmyslu, aby zůstala cena
produktu nebo služby uměle nízko. A stále narůstající počet zemí
vydává víc peněz, než jakou celkovou hodnotu ryb dostává.
I když nejíte ryby, stále dotujete rybolov. Platíte ho ze svých daní.
Je vážně šokující, že dotujeme rybářský průmysl…
ENVIRONMENTALISTKA
…částkou okolo 35 miliard dolarů.
Za tu stejnou částku bychom podle OSN vyřešili problém hladovění ve světě.
Dotace původně vznikly, aby zajistily dostatek potravin. Ale je ironií,
že nyní jsou v mnoha rozvojových zemích příčinou nedostatku potravin.
Rybaření Evropské unie v zemích západní Afriky je poháněno dotacemi Evropské unie.
Místní byznys nedokáže soupeřit s ekonomickou silou Evropské unie.
Jde o další pokračování historie drancování afrického kontinentu.
Tyto intenzivní rybářské operace vyhlazují ryby a také ničí ekonomiky.
VELKÁ MILIARDOVÁ RYBÍ LOUPEŽ
Ve Spojených státech je jedna ze tří importovaných ryb
ulovená nelegálně, a tedy i prodána nelegálně.
Často jsou ukradené zemím v nouzi, kde se teď válčí o ryby.
Kvůli tomu se zjevili…
SOMÁLSKO, VÝCHODNÍ AFRIKA
…somálští piráti, kterých se bojí celý svět. Kdysi bývali skromnými rybáři,
kteří živili své rodiny. Když v jejich zemi začala občanská válka,
cizí nelegální rybářská plavidla, skuteční piráti dnešních oceánů,
vpadli do jejich vod a začali jim brát ryby. Doslova jim brali jídlo od úst.
Somálští rybáři neměli jinou možnost než změnit povolání.
Toto drancování pobřeží se děje napříč celým africkým kontinentem.
A Sea Shepherd se vydal na odvážnou misi. Pracuje s vládami,
aby našli a zatkli nelegální rybářské lodě na místech, jako je Libérie.
MONROVIA, LIBÉRIE, ZÁPADNÍ AFRIKA
Navzdory varováním před cestováním do tohoto regionu jsme se k nim přidali,
abychom se octli v první linii.
Jsou tady především mezinárodní flotily, pocházející ze zemí, kde už vyčerpali
svou vlastní zásobu ryb. Teď se tlačí dál a dál, aby ji nějak nahradili.
A pomocí stále sofistikovanější technologie zvyšují počet svých úlovků.
Připlují sem mezinárodní flotily a buď zde rybaří nelegálně…
Jejich úlovky mají obří hodnotu. Je to jako zlatá horečka.
BÝVALÝ NÁMĚSTEK OBRANY
Až do nedávna měli v našich pobřežních vodách všichni pré.
Začali jsme tomu věnovat pozornost a zkoušíme to hlídat.
Když doprovázíme armádu na jejich operacích, jsme nanejvýš ostražití.
Víme, že jde o pirátství. Je to skutečně nebezpečná operace.
LIBERIJSKÉ VODY – 175 KM OD POBŘEŽÍ HLÍDKA NELEGÁLNÍHO RYBOLOVU
Po příjezdu chápu, proč musíme oceán okolo západní Afriky tak moc chránit.
Je zde jedno z posledních útočišť divoké zvěře v oceánech.
Překypuje vzácnými a nádhernými zvířaty všech druhů.
Nesčetné druhy putovaly přes Atlantik, až se octly v těchto vodách.
Útočiště pro páření a krmení.
Větší harmonii a rovnováhu jsem v oceánu ještě neviděl.
Ale do těchto vod cestoval další živočišný druh, a to za velmi odlišným účelem.
Takto Sea Shepherd a pobřežní hlídka najdou plavidla a nalodí se na ně.
Druhy, které jsem nikdy neviděl, umíraly v sítích, než jsem je mohl ocenit.
Výjevy pokračovaly pod palubou. Tyto lodě jsou spíš plovoucí jatka.
Nákladní prostor jediné lodě lovící košelkovými nevody. Jenom špička ledovce.
Jsou v celé lodi. Můžou tady být stovky tisíc ryb.
Na takovou loď je náročné se dostat. Je potřeba vojenské operace.
Nikdo se nedozví, jestli rybaří neudržitelně. Prodají to jako udržitelné.
Vůbec nechápu, jak můžete prosazovat zákony o udržitelném rybolovu,
když jsou na moři takové lodě.
Není to vůbec možné.
LIBERIJSKÉ VODY, 3:30 RÁNO
V noci se nelegálnímu rybolovu pod pláštěm temnoty daří nejvíc.
Plavidla vplouvají do vod jiných zemí. Nejsou odhaleny, a tak mohou krást ryby.
Ale je to také hlavní čas pro práci organizace Sea Shepherd.
Jo, nastoupíme na tu loď, musíme to udělat co nejdřív.
Rozumím.
Sea Shepherd právě spatřili loď na obzoru. Je vidět na radaru.
Možná nelegální rybářské plavidlo. Brzo to zjistíme.
Čínská loď lovící vlečnou sítí. Převážela obří kvanta nelegálně chycených ryb.
Loď byla zadržena a pokutována. Šlo jenom o jedno vítězství,
které ale vyslalo jasný signál ostatním lodím,
že jejich nelegální činy mají teď skutečné následky.
Po svítání jsme stále na nelegální lodi, která právě měla být odtažena do přístavu.
K lodi pádlovali muži. Vzpomněl jsem si na varování ministra obrany před piráty.
Ale tihle na ně nevypadali.
Proč by riskovali životy na otevřeném moři na malé kánoi? Najednou jsem uviděl tohle.
Měli hlad.
Podívejte se na pobřeží. Tihle lidé tady žijí od nepaměti.
Je to jejich živobytí. Jejich způsob života. Když se průmyslový rybolov
ocitnul tak blízko jejich domovů, už nemají vůbec šanci se uživit.
Když nemůžou ulovit tolik, kolik potřebují,
protože jim všechno sebrala komerční loď, musí jet dál na moře.
Bez záchranných vest. Je to nebezpečné. Může se stát cokoli.
Když vypadnou z lodě nebo kánoe, je po všem.
Rybáři na moři mají jednu z nejnebezpečnějších prací na Zemi.
Během posledních 15 let pro srovnání umřelo 4 500 amerických vojáků
v Irácké válce. Ale během této stejné doby
zemřelo 360 000 pracovníků v rybářství, kteří jenom dělají svou práci.
Odhaduje se, že ročně zemře 24 000 pracovníků.
A západoafričtí rybáři na kánoích mají to nejvyšší procento úmrtnosti
ze všech rybářů na světě.
Na rybách je závislé obrovské množství lidí. Ale ryby už jsou téměř pryč.
To způsobilo velký hlad nejen na pobřeží, ale až 1 600 km daleko ve vnitrozemí.
Co lidé dělají místo rybaření? Loví divoká zvířata na souši.
A to má zničující dopady nejen na divoká zvířata na souši,
ale má to také obří vliv na životy lidí.
0bchodování s jejich masem vyvolalo epidemii eboly.
EBOLA SE PŘENESLA Z INFIKOVANÝCH DIVOKÝCH ZVÍŘAT
To se dá dohledat v odborné literatuře. Krádež rybích populací zvyšuje
nebo také způsobuje epidemie eboly v západní Africe.
Při odjezdu z Libérie jsem přemýšlel, zda existuje alternativní metoda rybolovu,
která by nějak vyřešila enviromentální a humanitární důsledky tohoto průmyslu.
Pak se zjevil záblesk naděje ve formě umělého chovu ryb.
Odvětví s reputací ekologického způsobu nakrmení světa
bez všech problémů spojených s rybolovem.
Žádné vedlejší úlovky, nelegální rybaření, poškození mořského dna,
zabíjení ohrožených druhů a nebezpečné pracovní podmínky. Přesně to jsem hledal.
Spousta lidí si myslí, že udržitelné mořské plody pocházejí z chovu ryb
a ne z rybolovu na širém moři. Ale tak to opravdu není.
S chovem ryb je spousta problémů.
Znečištění, nemoci. Musíme si položit otázku: „Jak tyto ryby krmí?“
Jak tyto ryby krmí? Odvětví tvrdí, že na vyprodukování jednoho kila lososa
je potřeba jenom 1,2 kg krmiva. Ale jde o vysoce chemicky upravené krmivo.
Je ze sušené rybí moučky a extrahovaného rybího oleje,
na což je zapotřebí obrovské množství ryb. Ve skutečnosti potřebujete mnohem víc ryb
na krmivo pro farmáře, než kolik jich takto získáte.
Chov ryb je jenom rybolov divokých ryb v přestrojení.
A ještě víc šokující je, v jakém rozsahu už chov ryb probíhá.
Dnes asi 50 % světových mořských plodů pochází z takovýchto farem.
Obrovské klece v oceánu s desítkami tisíc ryb.
Rozhodli jsme se opustit Libérii a vydat se do Skotska.
To je jeden z největších chovatelů lososa na světě. Firmy s námi nechtěly mluvit.
ZÁPADNÍ SKOTSKO
Proto jsme se rozhodli sejít s whistleblowery.
Toto odvětví má u nás velkou moc. Jde o mnohomiliardové nadnárodní společnosti.
ZAKLADATEL INSIDE SCOTTISH SALMON FEEDLOTS
Díky svým zdrojům a schopnostem mají jistotu, že veřejnost ví jenom to,
co chtějí. Abych to zdokumentoval, vydal jsem se na jednu z těch farem.
Natočil jsem tam jedno z nejzávažnějších zamoření mořskými vešmi v historii.
Corin dokázal natočit záběry, jak je losos sežrán zaživa
díky zamoření mořskými vešmi. Běžná skutečnost chovu ryb napříč světem.
Je smutné, že tento neuvěřitelný druh, který se miliony let vyvíjel,
aby mohl migrovat přes oceány a řeky, aby se dostal na totéž trdliště,
kde se narodil, teď musí plavat v kruzích ve své vlastní špíně.
Odhaduje se, že každá skotská lososí farma produkuje tolik organického odpadu
jako město s populací 10 000 až 20 000 lidí. Když je všechny spočítáme,
tento průmysl každoročně vyprodukuje tolik organického odpadu
jako celá populace Skotska.
Poté jsem chtěl potkat Dona Staniforda. Ten se už roky v utajení…
ZAKLADATEL SCOTTISH SALMON WATCH
…snaží odhalit realitu rybích farem.
NEJVĚTŠÍ LOSOSÍ FARMA NA SVĚTĚ
Jsme na lososí farmě Marine Harvest a je to nechutné.
Tohle je zápach skotského lososa. Tady umírají lososi z farem.
ZÁSOBNÍKY MRTVÝCH LOSOSŮ
Až 50 % lososů umírá rovnou po narození. Z líhně rovnou na talíř.
Tohle je Smrtelná hora. Je to symptom klecového chovu lososů.
Tyhle ryby umírají na anémii, vši, srdeční a infekční choroby, chlamydii.
Je to zneužívání dotací. Nejde o všelék na světový hlad,
ale o plýtvání zdroji. Je to biologický nesmysl.
Ten smrad byl děsivý. Nebyli to jasně oranžoví a růžoví lososi jako z reklam.
Kdyby do krmiva chovaného lososa nepřidali barviva, byl by zcela šedivý.
Chovatelé lososů si dokonce můžou vybrat ze vzorníku barev. Jako při malování domu.
Můžete si vybrat, jakou růžovou pro svého lososa chcete.
Neměl bych to říkat, ale lidé podle všeho jedí šedou rybu natřenou na růžovo.
Tohle byla skutečná lochnesská příšera.
Ale environmentální dopad chovu mořských ryb nekončí u ryb.
Mangrovníky jsou jedním z nejdůležitějších biotopů na světě.
Mangrovové lesy vytvářejí důležité bariéry proti bouřím. Chrání komunity
před bouřkami, a dokonce i před tsunami.
A přesto bylo na světě zničeno 38 % mangrovníků chovem krevet a garnátů.
Největší humanitární dopad má krmivo pro krevety,
protože je závislé na otroctví. Často slýcháme o krvavých diamantech.
Toto jsou krvavé krevety.
Tyto nedávné letecké záběry ukazují rybáře
z jihovýchodní Asie, jak mimo dohled kapitána píše tajnou zprávu pro dron.
PROSÍM, POMOZTE
Otroctví na moři je obrovský problém.
Je vážně náročné zjistit konkrétní data,
protože fungují mimo dohled zákona.
Kdokoli má toto zneužívání na svědomí, pochopitelně nechce, aby se to zjistilo.
V tomto ohledu bych poukázal na Thajsko.
V thajských vodách rybaří pod thajskou vlajkou zhruba 51 000 lodí.
Museli najít levnější způsob rybaření, když loví méně ryb.
A právě tady začíná ta neoddělitená zranitelnost.
Většina lodí by nebyla bez levné pracovní síly ekonomicky udržitelná.
Na začátku cesty jsem netušil, že mě dovede až sem.
Je těžké uvěřit, jak je rybářský průmysl zkorumpovaný. Informace z webu
si protiřečily. Chtěl jsem je vyzpovídat. Na mezinárodním expu mořských plodů,
které je pouze pro lidi z branže. Vytvořili jsme falešné vizitky
falešné rybářské společnosti. Díky nim jsme se dostali dovnitř
a tajně natočili můj rozhovor se zástupcem thajských mořských plodů.
- Zjišťoval jsem si to… - A co?
Zjistili jsem, že hodně thajských krevet a garnátů
- pochází z otrocké práce. Unesení lidé… - To ne.
- Není to pravda? - Ne!
- Takže jde o lež? - Je to lež.
- Nedochází k žádnému otroctví? - Ne.
- Tak proč by to tvrdili? - To nevím…
- Jo. Takže… - Je to jenom obchod.
Jo, rozhodně. Je to obchod.
Byl jsem tak naštvaný na všechny ty firmy a neziskovky,
co zamlžují pravdu, ale nevěděl jsem, co si mám myslet.
Existoval jediný způsob, jak zjistit, jestli dochází k rybářskému otroctví.
Museli jsme si s těmi otroky promluvit.
Budu při natáčení vystaven nějakým bezpečnostním rizikům?
Hrozí vám vážné nebezpečí. Je na vás, jestli ho budete ignorovat.
Dochází k vraždám. Lidé v tom byznysu jsou vrazi.
VRAŽDA NA MOŘI, VRAZI NEPOTRESTÁNI
Když budete lehkovážný nebo budete ve špatný čas na špatném místě, zabíjí vás.
Můžete být obětí nespravedlivých rozhodnutí trestního systému,
který je podplacený a obětí korupce. Musíte být extrémně opatrný.
Bezpečnostní protokoly, které použijete,
můžou dost možná znamenat rozdíl mezi životem a smrtí.
BANGKOK, THAJSKO
Do Bangkoku jsme přijeli s detaily o domově pro uprchlé otroky.
Pouhým natočením těchto rozhovorů a odhalením kriminálních aktivit v Thajsku
vystavujeme sebe a lidi okolo nás riziku.
THAJSKÝ TLUMOČNÍK
Netočte můj obličej! Půjdou po mě jenom za to, že vám pomáhám!
Museli jsme doufat, že dostaneme odpovědi na naše otázky.
TAJNÉ MÍSTO, JIŽNÍ THAJSKO
Můžete začít tím, jak dlouho jste na těch lodích byl?
Deset let, dva měsíce a dva dny.
Abych k vám byl upřímný, bál jsem se.
Z té lodi nebylo možné se dostat. Střežili nás hlídači.
Na moři jsem byl šest let.
Byl jsem tak deprimovaný, že jsem se pokusil třikrát zabít.
Kapitána jsem potkal na souši. Pili jsme a bavili se.
Ale jakmile loď vyplula z přístavu, kapitán se mrknutím oka změnil.
Šikanoval a týral mě, jako bychom se vůbec neznali.
Když jsme byli nemocní a unavení, poléval nás vařící vodou.
Kdykoli nebyl spokojený, udeřil nás železnou tyčí
a hrozil nám zbraní.
Na naší lodi
si někdy nechávali mrtvoly v mrazáku.
Házeli kluky do moře, kde se utopili.
Za pár dní jsem viděl jejich mrtvoly, jak plavou na hladině.
Litoval jsem jejich rodiče, že se nikdy nedozví o smrti svých synů.
Když je loď uprostřed oceánu a vyskytnou se problémy,
můžou vás hodit přes palubu do moře.
Stačí, když úřadům řeknou,
že jste byl nemocný a bez cizího zavinění spadl do moře.
Lidi nevidí, jak získáváme mořské plody, záleží jim jenom na jejich konzumaci.
Hodně mořských plodů, které dnes jíme, pochází z otroctví.
Z nucených prací.
Rád bych, aby je všichni přestali kupovat, pokud je to pro vás možné.
Mohl byste nás vzít k otrokářským lodím, nebo je příliš nebezpečné je točit?
Je pro vás nebezpečné tenhle dokument točit. Točit ty lodě.
Jestli se bojíte smrti, odjeďte domů.
Mimo záběry kamer nás právě upozornili, že musíme ihned ukončit náš rozhovor,
jelikož sem jede policie. Někdo nás nahlásil za natáčení bez povolení.
Museli jsme okamžitě zmizet.
Litoval jsem, že odlétáme tak brzy, když vím, že jsou mladíci jako já
uvěznění na lodích a nikdy se nedostanou domů. Riskovali jsme životy,
a přesto se cítím bezmocný. Obzvlášť když vím, že se na tutlání podílí i úřady.
ANGLIE, VELKÁ BRITÁNIE
Už několik týdnů jsem nic nenatočil.
Dohnala mě vážnost situace a upřímně, bylo toho na mě moc.
Před pár měsíci jsme si zaplatili výlet na Faerské ostrovy.
Malé atlantické souostroví, kde loví velryby pradávným způsobem.
Naplánovali jsme to, když jsem považoval lov velryb za velkou hrozbu pro oceán.
Ale viděli jsme mnohem větší dopady a porušování lidských práv.
Přišlo mi to jako krok zpět. Nicméně, tato konkrétní forma lovu velryb, „Grind“,
nedávno upoutala pozornost médií coby udržitelná forma lovu velryb.
Údajně neohrožuje druhy velryb a nezpůsobuje environmentální škody.
Velryby byly důvodem, proč jsem se na tuto cestu vydal.
Byl jsem skeptický, jak moc udržitelné to může být.
Náš poslední výlet. Snad ten lov uvidíme a promluvíme si s nějakým rybářem.
FAERSKÉ OSTROVY, DÁNSKÉ TERITORIUM
Během některých let se zde lov velryb uskuteční jen několikrát za rok.
V jiných letech vůbec.
Deset dní jsme trpělivě čekali na zprávu o lovu. Pak nám konečně zavolali.
Bude „Grind“? Jak daleko?
Dobře. Hvannasund? Jak se to píše?
H-V… Jo. S-U-N-D.
Jo, vím, kde to je. Tak jo. Zatím.
HVANNUSUND, FAERSKÉ OSTROVY
TĚHOTNÁ VELRYBA
V chaosu všeho, co se stalo, jsem konečně pochopil udržitelnost.
Znamená to, že něco může věčně pokračovat
bez ohledu na to, kolik utrpení to způsobí.
Je fakt, že neexistuje nic udržitelnějšího než „Grind“.
Ale je udržitelnost skutečně tím správným způsobem, jak se starat o oceány?
FAERSKÝ RYBÁŘ VELRYB
Nepřijdu si jako špatnej člověk.
Někdo by na to řekl: „Jo, jsi špatnej člověk, protože jsi zabil velrybu. “
Radši zabiju jednu velrybu než 2 000 kuřat. To je stejné množství masa.
Jestli kvůli němu musíte zabít 2 000 životů a my zabijeme jeden, nemáte zač.
Mám pocit, že jsem lepší člověk než spousta dalších lidí,
kteří si říkají: „Jo, včera jsme měli k večeři lososa.“ Fakt?
Čtyři lidi jedli lososa. To znamená aspoň dva nebo tři zabité lososy.
Vážně se cítíte dobře, když kvůli večeři zabijete dva lososy?
Jíní lidi zase říkají:
„Jestli chcete jíst, nic nezabíjejte. Jezte jenom zeleninu, ovoce a tak dál.“
To mi vůbec nevadí, ale vadí mi ti, co tvrdí:
„Nemůžete lovit velryby.“ A pak zabíjejí a jedí jiná zvířata.
Pro mě má ryba, kuře a velryba naprosto stejnou hodnotu.
Všichni mají jeden život. A…
podle některých jim ho kvůli jídlu nemusíme brát. Ale přesně to děláme.
I když jsem s tím vším nesouhlasil, rybář velryb se nemýlil.
Celou dobu jsem o rybách a mořském životu přemýšlel optikou udržitelnosti
a ekologického dopadu, ale nikdy jsem nezvážil jejich životy a jestli něco cítí.
Pro mě je pozoruhodné, když se někdo vůbec zeptá:
„Cítí ryby bolest?“
Vědcům stačí použít selský rozum.
Ryby mají nervový systém. Mají stejné základní součásti jako všichni obratlovci.
Mají schopnost cítit věci způsobem, jakým to podle mě nedokážeme ani my.
Cítíme bolest, cítíme dotek. Ale ryby mají postranní čáru,
kterou vnímají ty nejnádhernější malé pohyby ve vodě.
Vidíte tisíc ryb, co se pohybuje jako jedna. Někteří tvrdí:
„Je fuk, co rybě uděláš, nic necítí.“ Nebo že jejich vědomí nechápe bolest
nebo že nedokáží vycítit nebezpečí. Tito lidé asi v životě neviděli živé ryby.
Jenom si tím ospravedlňují ty hanebnosti, co na těch nevinných stvořeních páchají.
To je jediné možné vysvětlení, proč se k rybám chovají tak barbarsky.
- Takže vy ryby nejíte? - Nejím ani ryby, ani žádná další zvířata.
Vědecký panel pro Evropskou unii dospěl k závěru, že ryby cítí bolest
a zažívají strach. Stejně jako delfíni a velryby mají komplexní sociální životy.
V honbě za potravou se spojují s dalšími druhy. Výzkum jednou provždy prokázal
inteligenci, paměťové schopnosti a vnímání těchto zvířat.
Ryby, a dokonce i korýši jsou nám podobnější, než jsme čekali.
U ryb se nejspíše jako první vyvinuly smysly podobné našim. Jsou tady už dlouho.
Mají vynikající zrak, sluch, hmat, čich a chuť.
ETOLOG, AUTOR BESTSELLERU
Svými receptory vnímají fyzickou, chemickou a tepelnou bolest.
Stejně jako my. Také existují důkazy o tom, že ryby projevují zvědavost,
možná obavy a strach, když vidí, jak jsou z jejich nádrže vyjmuty další ryby,
které jsou přímo před nimi rozsekány. Může jít o členy jejich rodiny, příbuzné
nebo o jedince, které si oblíbily. Objevují se nové vědy zkoumající,
jak zvířata používají demokratické rozhodování.
Například sledi mají velmi zvláštní způsob komunikace. Komunikují prdy.
Když 60 % sleďů v hejnu prdí, komunikují tím, že je na čase zmizet.
To vás asi nepřekvapí. Ale skutečně tímto způsobem komunikují.
Nedokážu se tomu nesmát.
I když tohle bylo legrační, vždy mě učili, že ryby by neměly v jídelníčku chybět.
Pořád jsem měl otázky.
O co přijdu, když přestanu jíst mořské plody?
LÉKAŘ, AUTOR BESTSELLERU
Když je přestanete jíst, do těla se vám nebudou dostávat toxické těžké kovy.
Třeba rtuť. Snížíte příjem dioxinů a polychlorovaných bifenylů, tedy PBC.
A dalších organických znečišťovatelů. Vodní potravní řetězec
je nejkoncentrovanějším zdrojem průmyslově znečišťujících látek.
Chcete čistou rybu? Existují jen špinavé a špinavější ryby.
Největší zdroj konzumace dioxinů,
těžkých kovů, PBC, hexachlorbenzenu,
plastů a ohnivzdorných chemikálií…
Všechny průmyslové škodliviny jsou nejvíc koncentrovány v rybách.
A to kvůli tomu, že všechny znečišťující látky nakonec skončí ve vodě.
Rtuť je pro vás toxická.
LÉKAŘKA, SPISOVATELKA
Když rtuť z nějakého průmyslu znečistí vzduch nebo vodu,
začnou ji konzumovat malé bakterie a plankton.
Ty snědí malá stvoření. Menší ryby jsou pak konzumované většími rybami.
V podstatě se tomu říká bioakumulace.
V rybách nejsou jen omega-3 mastné kyseliny.
Tyto kontaminanty často převažují nad výhodami živin.
Ryby mají být nejlepším zdrojem nezbytných omega-3 mastných kyselin…
LÉKAŘ
…ale lidé si neuvědomují, že ryby tyhle kyseliny nevytváří.
Omega-3 mastné kyseliny produkují buňky řas. A těmi řasami se živí ryby.
A kyselina dokosahexaenová z řas skončí v rybím mase.
Když zabijeme rybu a rozdrtíme její maso,
vymáčkneme z ní „rybí olej“ s omega-3 kyselinami. Přitom jde o řasový olej.
Tak proč prostě jenom nejíst řasy?
MOŘSKÁ BIOLOŽKA
Vykašleme se na prostředníka a jezme jenom přímý zdroj.
New Wave Foods chce nahradit mořské plody. Vytváříme je z mořských rostlin.
VEGANSKÁ „KREVETA“ Z ŘAS
O chuť nepřijdete, je vážně výborná. Ale přijdete o cholesterol, PCB,
rtuť a silná antibiotika. Z mořských plodů tak získáte jen to pozitivní.
Řešení na bázi rostlin je jedna z nejlepších možností, kterou máme.
Tradiční živočišné farmářství, tedy chov krav a kuřat, má obrovský dopad na moře.
Odpad z chovů vytváří v přírodě mrtvé zóny.
I z chovů ryb a rybaření. Pokud najdeme stejně chutné a zdravé alternativy,
co jsou lepší pro prostředí, proč je nepoužívat?
Moje cesta mě zavedla daleko. I přes katastrofální zkázu,
co jsem v oceánu viděl, ho obdivuju víc než kdy dřív.
Posílilo mě to, co jsem se naučil. Těšil jsem se, až to použiju v praxi.
Dál na plážích sbírám odpadky a spustil jsem projekt,
co bude dál vyšetřovat environmentální problémy a informovat o nich.
S tolika rostlinnými alternativami pro téměř každý mořský plod…
ROSTLINNÉ „KALAMÁRY“ ROSTLINNÉ „FISH“ AND CHIPS
…jsem si uvědomil, že to nejlepší, co můžu každý den dělat pro ochranu oceánu
a mořský život, který mám tak rád, je ho prostě nejíst.
Když budeme víc chránit a méně lovit a obnovíme rovnováhu a zdravý ekosystém,
mají dobrou šanci se skrze toto náročné období dostat.
Nesmíme vzdávat naději, protože mořské ekosystémy
se dokáží rychle vzpamatovat. Když jim to umožníme.
Navrátily by se korálové útesy, neuvěřitelně početná hejna ryb
a na pobřežích by opět byly velryby. Máme to na dosah ruky. Dokážeme to.
Vyhlídky na zotavení moří, na návrat divoké zvěře, jsou vážně vzrušující.
Ale stane se to jenom, když budou velké části moří uzavřeny pro komerční rybolov.
JAK ZACHRÁNIT OCEÁN: ZÓNY SE ZÁKAZEM RYBOLOVU, ZASTAVENÍ VLÁDNÍCH DOTACÍ
I když vlády nechtějí nic dělat a rybolov je v podstatě neregulovaný,
jediná etická věc je přestat jíst ryby.
NEJEZTE MOŘSKÉ ŽIVOČICHY
Ještě není pozdě na to, abychom zachránili tu nejlepší naději, kterou kdy budeme mít
na domov v tomto vesmíru. Abychom respektovali to, co máme,
ochránili, co zbývá, a nedovolili, aby nám cokoli uniklo.
Většina pozitivních a negativních věcí, které v lidské civilizaci vyvolaly změnu,
začnou u nějakého jedince. Jedince.
Nikdo nemůže udělat úplně všechno, ale všichni můžeme udělat něco.
A někdy velké nápady přinesou velkou změnu.
To můžeme udělat. To můžete hned teď udělat i vy.
Podívejte se do zrcadla a přemýšlejte o tom. Neváhejte.
Překlad titulků: Jakub Doležal